"Livet är ingen Agatha Christie-bok, det är mycket rörigare än så."
(född 2 oktober 2001, död 18 mars 2020)
Jag svarar.
Hallå?
Det är jag.
Jag förstår.
Tack.
Älskling.
Gumman.
Vad handlade det om?
Det var...
Det var Yale.
Antagningsenheten.
Och vad sa de?
De ville berätta om... en plats som precis hade blivit ledig med avgångsår 2024.
Efter att ha tittat igenom min ansökan igen, ville de anta mig.
Med undermeningen... att det var Jugheads plats.
De sa inte det, men...
Hur kändes det för dig?
Mamma, måste vi...?
Det var som vilken kväll som helst då Forsythe Pendleton Jones III,
eller Jughead, som han kallades,
gick på en skolfest i skogen.
Men till skillnad från sina klasskamrater kom Jughead aldrig hem.
Några dagar senare hittades hans kropp på botten av en ravin.
Den här dokumentären handlar om de mystiska omständigheterna kring hans död.
Jag heter Alice Smith.
Och det här är Mord i en småstad.
Du som är äldst i den här staden, farmor Rose,
när tog detta mörker ett grepp om Riverdale?
Riverdale föddes i blod.
Och staden har badat i det sen dess.
- Tack. - Japp.
Kära kusin, jag är så ledsen för din skull.
Blossomförbannelsen verkar till slut ha hunnit ifatt dig.
Nu slås vi om titeln "Tonårsdrottningen av tragedi".
Vilken tur jag har.
Lova mig att du inte gör det.
Gör vad?
Tar livet av dig.
Alla vet att du och Jughead var skolans Hamlet och Ofelia.
Och jag vet hur det känns att förlora sin andra hälft.
Sorgen kan ta över utan förvarning.
- Låt den inte dränka dig. - Det ska jag inte, jag lovar.
Trots det blir det från och med nu självmordskontroller, Betty Cooper.
Se mig som din eviga skugga.
Nej.
Snälla, nej.
Mamma är redan tillräckligt klängig med sin dokumentär. Jag kan inte...
Jag orkar inte med fler som invaderar min personliga sfär nu.
Vad står först på dagens schema?
Jag ska till Stonewall Prep för att hämta resten av Jugheads tillhörigheter.
Min bil står precis utanför. Jag kör dig.
Okej, men... Du får stanna i bilen.
Spara tårarna.
Ingen ser på.
- Bret. - Du fick som du ville, Hästsvansen.
Forsythe ska inte till Yale.
Så det blir väl bara du och jag i New Haven.
DONNA OCH JOAN
- Akta, du ligger på mitt hår. - Åh, förlåt.
Det är okej.
Det gick bra.
Inte för att överanalysera det här... "sexus interruptus", men...
Tänker du samma som jag?
Du menar Bettys "sticka handen i ett getingbo"-plan mot Stonies?
Ja.
Har du hört talas om att knacka?
Du kommer att bli sen.
Men jag förstår hur du kan fastna i de där armarna.
- Vi har nog inte träffats. - Det är meningen.
Hermosa, säg vad du vill eller försvinn ut ur mitt rum.
Efter att du deklarerade att du vill skjuta på Barnard, ringde jag dem.
Eller, Hermione Lodge ringde dem.
Du är under utredning.
Jag undrar vad det handlar om.
Det ska bli kul att ta reda på det och berätta för papi om det.
Upp och hoppa nu.
Espresson kallnar.
Sheriff Jones, i vilket skede är utredningen?
Ja.
För några dagar sen påträffades en kropp i en ravin i skogen
och det visade sig vara min son.
Dr Curdle gjorde en obduktion och meddelade
att dödsorsaken var kraftigt våld mot huvudet.
Vi blev också kontaktade av en vandrare som hittade en blodig sten
i skogen nära där Jughead hittades.
Den samlades in som bevis
och skickades till ett labb för att testas. Vi väntar på svar.
Så du misstänker brott.
Allt är möjligt.
Hörde jag rätt att du har en ny ledtråd?
Ja. Jag väntar på en häktningsorder för att kunna gå vidare.
- Vad i helvete? - Hans pappa är i ditt rum.
Du får inte vara här inne.
Jo, enligt din rektor och den här fullmakten.
Min station fick ett anonymt tips om att du har något som tillhörde min son.
Jag försäkrar dig att jag inte har något som var Jugheads.
Den här slipsnålen då?
Den är hans.
Eller hur?
När Forsythe blev relegerad, kastade han den i ansiktet på oss.
- Jag glömde väl att jag hade den. - Glömde?
Det var svagt.
- Du, förlåt. - Förlåt? För vad?
För att vi inte sa nåt, men vi var rädda.
- Du behöver vara mycket tydligare än så. - Vi var rädda för henne.
Att hon skulle göra samma sak med oss som med honom.
- Vem? - Betty, så klart!
Under festen smög jag och Bret ut i skogen för att göra vad tonåringar brukar göra.
Tills vi såg Betty...
som stod över Jughead med en sten.
Och sen såg vi att hon inte var ensam.
Hon var med sina vänner.
Veronica och... Archie, tror jag?
Finns det nån som kan stödja den storyn?
Ja, Bret.
Han var med mig. Han var med mig hela tiden.
Archie Andrews, Betty Cooper och Veronica Lodge,
härmed häktar jag er för det kallblodiga mordet på min son, Jughead Jones.
Det här var Stonies drag. Vi visste att de skulle göra det.
Jag hoppas att du har rätt.
Det här är bra. Det är nu de börjar att göra misstag.
Det här funkar. Det måste det.
Min familj har serverat Riverdales invånare milkshakes i generationer.
Det är i blodet. Jag älskar staden.
Det måste göra det extra svårt när hemska saker händer här.
År efter år.
Jag ska inte ljuga, det gör ont...
att se den här härliga platsen, mitt hem,
drabbas av så mycket blodspillan och våld.
Här får ni sitta.
Jag tar in er för förhör en och en,
så ska vi till slut reda ut vad som hände den där natten.
Förstår ni mig?
Sen följde förhören.
Även om jag inte fick sitta med i förhörsrummet,
lovade en källa på stationen mig ensamrätt.
FÖRHÖRSRUM 2
När såg du honom senast?
Jag minns inte exakt.
Stonewall-eleverna säger att du såg honom ligga blödande på marken.
- Får det dig att minns nåt? - Det räcker, FP.
Min dotter har och hade inget att göra med det här.
Pratade du alls med Jughead under festkvällen?
Du behöver inte svara.
Du har sagt samma sak om mina senaste 20 frågor.
Jag förstår att du vill skydda din pojke, men jag behöver svar.
- Han måste ge mig nånting. - Lagligt sett, nej.
Som advokat måste jag se till att min klient förstår sina rättigheter.
Vi har inte lång tid på oss.
FP sa att jag bara kunde få ett par minuter med dig med kamerorna avstängda.
Betty, älskling, jag vet att du gjorde det.
- Menar du allvar? - Inte med uppsåt eller avsikt.
Men...
jag vet hur det är att drivas av vrede och begär.
Och ibland kan saker gå snett.
Jag sa ju att det inte var jag. Det var Stonies.
Betty, FP har bevis.
Och ärligt talat väntade jag mig nåt sånt här.
Men jag kan inte hjälpa dig om du inte berättar sanningen.
Mamma...
- Jag har fått labbresultaten för stenen. - Åh, nej.
Och?
Det var inte blod.
Det var helt vanlig majssirap, teatergrejor man gör låtsasblod med.
Så vad innebär det?
Betty... du och dina vänner kan gå.
- Släpp kontrollen. - Hallå där!
Bret, vi har problem.
Betty och hennes vänner har släppts från häktet
- och stenen visade inga spår av blod. - Det...
Det var oväntat.
Med tanke på att vi såg Jonathan smeta Jugheads blod på den,
är det rentav omöjligt.
Vilket innebär att antingen bytte Betty ut den stenen mot en annan
eller så ljuger Jugheads sheriffpappa.
- Vad säger din magkänsla? - Jag vet inte. Jag måste fundera.
Nånting med allt det här...
Hallå?
Jag har listat ut det.
Klockan är tre på natten, Donna. Vad fan vill du?
Du blev för självsäker.
Du spelade för högt.
Stenen som vandraren hittade hade inte syntetiskt blod på sig, utan äkta.
Det innebär att du samarbetar med Jugheads pappa
vilket får mig att undra, varför skulle en sheriff...
en far... hjälpa flickan som dödade hans son?
Det skulle han inte.
Såvida inte Jughead inte alls är död.
Du såg hans kropp, Donna. Du och Bret slängde er in på bårhuset.
Jag såg en kropp.
Jag såg aldrig in i Forsythes kalla, döda ögon.
Jag såg inte ens hans ansikte.
Påstår du på allvar att jag bad Jughead att låtsas vara död?
Det är vad jag hade gjort.
Jag hade faktiskt gjort allt för att få lögnerna att verka sanna
för att köpa mer tid för att slå mina fiender.
Nu håller du Jughead undangömd
medan du desperat letar efter bevis
som kan binda oss till ett mordförsök.
Du improviserar. Men oss slår du inte.
Jag ska ta luften ur din lilla intrig
och leda utredningen rakt till din dörr.
Det här tar du dig aldrig ur.
- God morgon, raring. - God morgon.
Jag vet att det känns konstigt, men jag tror att det är dags att ha en begravning.
Vi kan ha en öppen vaka
här i Jugheads hem.
Det kan hjälpa alla som kände honom att få nåt slags avslut.
Vill du organisera nåt, Betty, är det okej med mig.
Nämen, här har vi kåkfararen.
Jag är oskyldig till alla anklagelser och släpptes efter några timmar.
- Jag har aldrig dödat nån. - Kanske inte...
men ibland är det bättre att ta det säkra före det osäkra.
Ditt alias?
Du skulle väl älska att få bort mig härifrån.
Få mig ur vägen så att du kan svassa in och ta kontroll över familjens affärer.
Otur för dig.
Det är dags för gruppträning. Var är alla?
De kommer inte.
Varför? Vad har hänt?
Alla säger att du är en mördare, att du dödade den där Jones.
Toby, jag lovar dig att jag aldrig skulle skada min bäste vän.
Jag har inte dödat Jughead. Jag har inte dödat nån, okej?
- Jag är en av de goda. - Säger du det, så.
Vi ses senare.
Berätta om din vän, den bortgångne Jughead Jones.
Vi var rätt lika på många sätt.
Vi tillbringade faktiskt en natt ihop och...
det var då vi verkligen blev vänner.
Vad?
Jag känner mig inte hotad av nån kärlekslös tête-à-tête.
Och Cheryl, hur känner du angående det här?
Jag beklagar att jag kallade Jughead luffare en gång.
Är det allt?
Jag beklagar verkligen att jag kallade Jughead luffare en gång.
- Hur vågar ni komma hit? - Sweet Pea, det är okej.
Mr Jones sa att de får komma in.
Stängd kista. Kalla mig Tomas tvivlaren,
men det är ett märkligt val för ett så vackert lik.
Du håller stilen som vanligt.
Begravningsbyrån var emot att vi skulle ha kistan här, men det är Serpent-tradition.
Ställer ni till en scen, slänger jag ut er.
Jag vill tacka för att ni kom hit.
Jag vet att ni alla... älskade min son.
Det har inte alltid varit lätt för oss.
Men min pojke...
stod emot allt...
och han var lojal... och kärleksfull.
Och...
Jag tar över.
Som många av er vet
var Jughead ett stort fan av kriminalromaner.
Detektivberättelser.
Så för att hedra honom, vill jag läsa ett utdrag
från en av hans favoritnoveller av Sherlock Holmes:
"Det sista problemet."
"Den av experter ledda undersökningen gav vid handen
att en strid utkämpats mellan dem
och slutat med att de omslutna av varandras armar
hade störtat ner i bråddjupet.
Alla försök att finna deras lik visade sig fruktlösa,
och djupt där nere,
i den kokande kitteln av glittrande vågsvall och yrande skum,
kommer...
Kommer den farligaste brottslingen
och lagens främste förkämpe av sin tid att vila sida vid sida."
Herr borgmästare.
FP.
Det här är en svår tid.
Det här fallet är... Det är för personligt för dig.
Det är för smärtsamt, så varför inte ta ledigt från ditt uppdrag en tid?
Kom du hit för att sparka mig?
Naturligtvis inte.
Dra åt helvete, Hiram.
Jag säger upp mig.
Du måste verkligen sakna din bror.
När såg du honom senast?
Han är väl inte död på riktigt, va?
Driver du med mig? Ger du dig på Jugheads lillasyster?
Kom igen, Betty, vi vet båda att det här bara är ett spel.
Jag är färdig med dig, subba.
Gör det. Bret, gör det!
- Vad gör du? - Hon sa till mig att göra det.
- Ni ger er visst aldrig. - Ta det lugnt. Han är inte värd det.
Han skulle ändå gå.
Donna, håll ditt husdjur i styr. Han verkar ha förlorat sitt lugn.
Jag vet inte vad för slags andra klassens detektiv den där förre sheriffen är,
men jag gjorde lite egna efterforskningar och gissa vad jag upptäckte.
Upplys mig, snälla du.
Du, Betty och Archie
berättade väldigt olika versioner om vad som hände
kvällen då Jughead dog.
Hur fick du reda på det?
Jag nästlade mig in hos rätt personer, förstås.
Mrs Andrews, jag är Veronicas syster, Hermosa.
- Vad kan jag göra för dig? - Jag vill be om juridisk hjälp
med att upprätta några kontrakt för en av mina klubbar i Miami.
- Jag kan betala i förväg. - Kom in.
Ms Smith, jag vill framföra mitt djupaste deltagande till dig och mr Jones.
Tack.
- Får jag komma in? - Absolut.
Jag visste att det var nåt.
Nu vill jag höra sanningen.
Eller vad, kära syster?
Då sätter jag papi, mrs Andrews och Alice Smith vid samma bord
så att de kan jämföra berättelser.
Hej.
Så är det sant?
Är vad sant?
Att Jughead, du vet, lever?
Va?
Kevin, det är inte bara vansinne, det är grymt.
Förlåt, men det är vad folk säger.
Vem? Vilka då? Seriöst, berätta. Vem påstår att Jughead lever?
Alla. Men jag hörde det först från Stonewall-tjejen på begravningen.
- Menar du Donna Sweett? - Ja, så hette hon.
Hon pratade om att allt bara var ett avancerat trick.
Varför tror du att ryktena om att Jughead har fejkat sin död har tagit sån fart?
För att vi vill att det ska vara sant, tror jag.
Nu kommer jag ihåg att under första året
fick vi till uppgift att läsa Tom Sawyers äventyr.
Jag kände knappt Jughead då, men han var besatt av den boken,
särskilt kapitlet där Tom fejkar sin egen död
för att se hur folket i staden skulle reagera på hans död.
Jag minns att han sa "Tänk dig det" på lektionen.
Tänk att närvara på sin egen begravning.
Reggie, vad säger du om ryktena att Jughead i själva verket lever?
Jag blir arg av dem, mrs S.
Det gör mig förbannad.
Ja, naturligtvis,
eftersom du saknar din vän.
Va? Nej.
Jag är arg för att den knäppisen hann före mig
med det bästa sistarings-busstrecket nånsin.
Att fejka sin egen död?
Det är legendariskt. Han kommer att bli ihågkommen för evigt.
- Hej. - Hej.
Jag skyndade mig hit. Vad är det?
Jag klarar nog inte det här längre, Arch.
Jag väntar på att Jug ska komma tillbaka, men han gör inte det.
Han kommer aldrig tillbaka.
Och jag vet inte hur jag ska kunna fortsätta.
En dag i taget, Betty. Vi tar oss igenom det här. Tillsammans.
Jag vet inte varför alla på skolan säger att han lever, det gör han inte.
De här vansinniga ryktena gör det ännu mer smärtsamt.
VILA I FRID
JAG SAKNAR DIG, JUGHEAD
Betty, hur är det?
Vill du prata om det?
Jag klarar inte det här.
Jag känner mig så ensam.
Det är du inte. Jag lovar. Jag vet hur svårt det här är.
Jag vill bara... må bra.
Om bara för ett ögonblick.
Jag finns här för dig.
Det har jag alltid gjort.
Ja, du har väl det.
Åh sorg,
du hemska, hjärtlösa afrodisiakum.
Förstörare av relationer och världar.
Varför är det alltid jag som kommer på dem med att kyssas?
Andrews och Cooper.
Va?
Cheryl.
Är allt okej? Har nåt hänt med Toni?
Jag hade skrivit ett meddelande till dig och skulle skicka det,
men jag kunde bara inte.
- Du behöver höra det såhär. - Vad pratar du om?
Andas en sekund och förbered dig för olycka.
Kom igen, vi är partners. Säg bara vad det är.
Den jäv...
Betty? Allvarligt, Archie?
Av alla människor? Betty?
- Hur kunde du? - Ronnie, vad...?
Spela inte oskyldig, Archie Andrews.
Kysste du min bästa vän i musikrummet där du och jag har roat oss?
Varför blir jag inte förvånad? Det är ditt särskilda ställe.
Dit tar du alla dina kvinnor.
Mig, Josie, ms Grundy och nu Betty.
Och skäms på dig att utnyttja vår vän när hon sörjer...
och är som mest sårbar.
B, du ska veta att jag inte lägger nån skuld på dig.
Det är mitt fel. Det var jag som initierade det. Jag...
Jag kysste Archie. Förlåt mig.
Förlåt?
Säger du förlåt?
Din beräknande, falska slyna.
Vet du vad?
Ni två förtjänar varann.
Så ni kan brinna i helvetet, båda två.
Bra, ge dem vad de tål.
Så varför tror du att folk är så villiga att acceptera
att Archie och Betty dejtar?
Jag tror att det finns många Barchie-fans som i smyg
har hoppats på det här.
Vi hoppades bara att det var sant.
Du verkar vara en av dem.
Nej, missförstå mig inte. Jag stödjer Betty och vem hon än vill ha.
Det var många som inte tyckte att det skulle ha blivit nåt Bughead.
Betty och Archie var menade för varann. Det var deras öde.
Jag förstår.
Och vad säger du om ryktet att Jughead lever?
Om Betty och Archie är på gång,
innebär det definitivt att Jughead är död.
Jag känner din dotter rätt väl.
Inte ens hon är galen nog att dejta Archie om Jughead lever.
Hej, Betty.
Är du ensam?
Hurså? Är du här för att döda mig?
Bara så du vet...
Du kanske har lurat staden och dina vänner, men mig lurar du inte.
Antingen bygger du ett mål mot mig och mina klasskompisar,
eller så försöker du att fria dig själv.
Och Jughead lever och hjälper dig bakom kulisserna.
Jag vet bara inte var du gömmer honom. Än.
Donna...
Vi kan inte ha samma konversation gång på gång, okej?
Du är besatt. Seriöst, det här är inte sunt.
Det är okej.
Jag trodde inte att du skulle berätta.
Men jag vet att han är i närheten.
Nånstans där ni kan vara ensamma.
Vet du hur jag vet?
För att jag såg er sexfilm och...
Med tanke på innehållet kan ni inte vara ifrån varandra ens två dagar.
Du är verkligen ett monster.
Och du är en nymfoman som kommer att göra ett misstag förr eller senare.
Och då ska jag se dig falla.
Och det är då du tror att Donna började att förfölja dig.
Hon hade blivit fixerad vid mig.
Hon var övertygad om att jag hade nåt lurt för mig.
Vilket var sant.
Jag... hade besökt Diltons bunker.
Det blev en nattlig ritual.
Först middag på Pop's.
Sen gick jag ensam till skogen.
- Nu har jag er! - Vad i helvete?
Herregud. Donna?
Ut härifrån, din perversa jävel!
Och hur länge har du träffat Archie i bunkern?
Det började strax efter...
Det är inget att skämmas över.
Det känns bättre att berätta sanningen, jag lovar.
I så fall...
vill jag berätta nåt innan du hör det från nån annan.
Utom protokollet.
Okej, raring.
Det här har visat sig vara
mer än en story om ett mord i en småstad.
Nej.
Det är en berättelse om vänskap
och konspiration.
Och vad som händer när de två sammanfaller
och blir en ytterst sofistikerad mörkläggning.
Så vårt lilla knep funkade.
Med tanke på Donnas uppsyn i bunkern
och din insats i elevsalongen...
Den kan du tacka Helen Mirrens online-lektioner för.
Men jag måste fråga...
När du låtsades vara med Betty...
kände du väl inget,
eller?
Ronnie...
när ska du förstå?
Du är,
nu och för evigt, den enda tjejen för mig.
Det var en rätt galen vecka även med våra mått mätt.
Jaha, att låtsas vara död är en sak,
men att ligga gömd under en tältsäng i denna dödens sexbunker...
medan du hånglar med Archie bara för att övertyga ett gäng snobbar
att jag faktiskt dog?
Ja, det slår definitivt de 10 galnaste sakerna.
Men det funkade.
Och nu kommer Donna att börja tvivla på sig själv.
Allt detta är ett självförtroendets spel. Och vad händer
när man förlorar självförtroendet?
Man begår misstag.
Som bonus har du all den här tiden
att ostört räkna ut hur mysteriets pusselbitar går ihop.
Och ännu en bonus är att de inte kommer att försöka
att fullfölja mordet på mig.
Jag trodde aldrig att jag skulle säga det, men tack gode Gud för din mössa
som i alla fall tog lite av smällen.
På tal om det...
Blunda och räck ut handen.
Öppna.
När hade du tid med det här?
Alla hanterar stress på olika sätt.
Mamma har sin dokumentär.
Jag lärde mig att sticka.
Var det en bra idé att berätta för henne?
Tja, med tanke på att Charles,
din far, Jellybean, dr Curdle
och mrs Andrews alla var med på saken,
så kändes det som rätt sak att göra.
Det låter vettigt.
De gamla känslorna kom väl inte tillbaka när du kysste Archie?
Jughead...
Nej.
Naturligtvis inte. Var inte dum.
Du vet att du är den ende för mig.
Och vårt intrigerande kan väl ta ledigt en kväll, va?
Du ställde visst till med stort rabalder över romansen mellan Archie och Betty.
Du menar att jag gjorde ett fantastiskt framträdande.
Men var du inte rädd att nåt faktiskt skulle ske mellan dem?
Jag litar på Archie. Och jag litar på Betty.
Ärligt talat tänkte jag inte ens tanken.
Tack igen för hjälpen. Jag hoppas att jag inte var usel på att kyssas.
LOL. Du var toppen. Det gör jag gärna om.
LOL. Du var toppen.
Godnatt.
Frågan återstår:
Varför ansträngde ni er så oerhört
för att övertyga snobbarna och större delen av Riverdale om
att Jughead var död?
För att de försökte att sätta dit mig för mordet.
Och för att om de hade vetat att han fortfarande levde,
så hade de samlat trupperna och dragit åt snaran.
Och vi var och är fortfarande i ett psykologiskt krig med Stonies.
Det enda sättet att sätta fast dem för mordförsöket på Jughead
är om vi lyckas knäcka Stonies.
Du verkar rätt säker på att knäcka dem.
Jag kan inte vara säker, men...
efter de senaste dagarna,
har jag en känsla av att en fraktur är på gång.
Sluta med det du håller på med. Jag har bevis för att Jughead lever.
Vänta, hur kan du vara så säker?
Jag skuggade Betty till en apokalyptisk bunker,
där hon slaskade mule
med den där rödhåriga neandertalaren.
Allt var en charad.
De hämtade mat på Pop's,
den där lilla syltan Jones var besatt av.
Vadå, köpte de en extra burgare?
Archie är byggd som en superhjälte. Han får säkert i sig ett halvt dussin.
Glöm hamburgaren!
De hade inte en, inte två
utan tre milkshakes ståendes.
Jones måste ha hört mig smyga nerför stegen
och gömde sig för att inte bli sedd.
Donna, du...
kanske...
inte ska väcka den björn som sover.
Gläd dig åt segern.
Forsythe är död.
Vi dödade honom.
Hästsvansen har uppenbarligen gått vidare.
Det är dags att du gör detsamma.
Säg aldrig till mig vad jag ska göra.
Jag är hjärnan bakom operationen, om du har råkat glömma det.
Vi har ett jobb att slutföra och en flickvän att sätta dit för det.
Ja, sir.
Och om du nånsin underminerar min auktoritet igen,
går du samma öde som Jonathan till mötes, må han vila i frid.
Och det är ett faktum.
Ser man på,
är det inte flickan som ropade papi?
Jag grävde lite som du bad mig om.
Och?
Tur för dig att jag är en så bra privatdetektiv,
för du kommer inte tro på vad jag hittade.
Det visar sig att min halvsyster faktiskt duger till nåt.
På mina order utnyttjade Hermosa sitt kunnande
och kollade upp de där Stonewall-getingarna.
Och din tjejkompis Donna... är inte så gullig.
Håll i er.
För Donna Sweett är i själva verket...
- Herregud. - Naturligtvis.
Är det här sant, är det den sista pusselbiten vi behövde.
Jag vet hur jag ska krossa Stonies en gång för alla.
Undertexter: Cecilia Torngrip